Oliko siinä kaikki, Bilson? -Oli, sir.
Onko rouva Forsyte valmis? -Melkein, sir.
Viekää terveisiä neiti Hesterille, sir. Ajatella, 80 vuotta.
Viekää ne autoon, Williams. Nyt me myöhästymme.
Mitä rouva Forsyte tekee?
Ai! Olisin halunnut juhlaleningin.
Nämä ovat teekutsut. Leninki on liian hieno sinne.
Mutta minä tahdon.
Aina ei voi tehdä kaikkea mitä haluaa.
Isä!
Isä, isä! -Mitä nyt, Fleur?
Tämä sininen on tylsä. Hester-täti pitää valkoisesta.
Rauhoitu, kultaseni. -Halusin satiinileningin.
Sininen musliinileninki sopii nyt paremmin.
Satiinileninki. Miksi ei?
Vaihdan sen nopeasti. - Auttakaa, Bilson.
Rakastan sinua, isä.
Meille kuuluu äänioikeus. Osana ihmiskunnan yhteistä ääntä.
Hyvin sanottu! -Emme saa antaa kahlita itseämme.
Tulla pakkosyötetyiksi kuin eläimet -
letkuilla jotka työnnetään alas viattomista kurkuistamme.
Bravo! Bravo!
Mitä pidit, Jon? -Kaikki naiset huusivat.
Kestätkö vielä yhden naisen? Mennään katsomaan tätiäni.
Kunhan hän ei huuda. -Jon!
Tule puhaltamaan kynttilät. -Puhalla sinä, Fleur.
Tuottoisampaakin tekemistä voisi olla. -Mutta onhan vanha täti hyvin äveriäs.
Onkohan Winifredilla mahdollisuuksia? -Kullanmuru Fleur perii vielä kaiken.
June! -Dartie. - George.
Saivat houkuteltua sinut mukaan. -Hesterin syntymäpäivä.
Hän on tainnut tulla höperöksi jos kutsui sinut.
Älä pahastu. Tarkoitan sukuriitaa.
Ei hän kutsunut minua. Olin Lontoossa ja ajattelin pistäytyä.
Tämä on myös loistava tilaisuus esitellä Jon kaikille.
Jon? -Irenen ja isän poika.
Anteeksi että myöhästyimme. -Miten mukavaa, George.
Hauska tavata, täti. -Montague. Voi kiitos, kultaseni.
Onko ohjelmassa huvituksia? Ilotulituksia, esimerkiksi.
Ilmoitan tulostanne, neiti Forsyte. -Ei tarvitse.
Sinulla on syntymäpäivä, Hester-täti.
Miten hauska nähdä sinua, June. Emme ajatelleet...
Olin kokouksessa Actonissa. -"Actonissa"?
Bussilla sieltä tulee nopeasti. -"Bussilla"?
Naisia pakkosyötetään vankilassa. Vastustamme sitä. - Päivää, Soames.
June... Mitä viranomaiset voivat tehdä? Katsoa hysteeristen naisten nälkää?
Se on periaatekysymys. lhailen sitä.
Mieletöntä. Jos sinä alat marssia... -Mitä tekisit? Lukitsetko minut sisään?
Olen Soamesin vaimo Annette. -Hauska tutustua.
Tässä on velipuoleni Jon.
Irenen poika. -Irenen näköä. Hänen silmänsä.
Mennään puutarhaan. Tule, tätä tietä.
Se on oikein hieno puutarha leikkimiseen.
Älä tee noin. -Mitä minun pitäisi tehdä?
Kutita niitä.
Tule nyt. -Minun leninkini...
Mitä sinä teet nyt? -Otan sen kiinni.
Nyt se tulee. -Älä.
Huolehdin nyt Jonista. -Lisää kakkua? Teetä?
Missä Fleur on, Soames?
Fleur!
Isä?
Tule katsomaan. Kuin isoja haikaloja. -Älä koske minuun. - Sisälle. Nyt heti!
Poika ei saa olla tyttäreni lähellä. -Luojan tähden!
Hän on saastaisen suhteen hedelmä. Äpärä.
Hän on inhottava pikku villi... -Riittää jo!
Hän on lapsi, Soames. -Aivan, ja käyttäytyy sinua paremmin.
Mitä minä tein väärin? Se mies huusi...
Siitä asiasta ei puhuta enää!
Ei puhuta siitä äidille eikä isällekään huomenna. Se on meidän salaisuutemme.
Kotona! -On aina niin ihana tulla kotiin.
Olet varmaan väsynyt. -En, minulla on vain ikävä poikaa.
Sanoin että kuulin auton äänen, Jon.
Äiti, isä!
Voi sinun kasvojasi! Käytit vesivärejäni, senkin lurjus.
Väri on vielä märkää.
Millaista oli? Meillä oli hauskaa. -Siltä se tosiaan näyttää.
Cowboyita.
Me näimme tällaisen Lontoossa. -Lontoossa?
Olimme kokouksessa. Autoin heitä tekemään julisteita. Kävimme tädillä.
Missä...kenen tädillä? -Kävimme Hester-tädin luona.
Se oli hauskaa siihen asti kun se mies suuttui.
Mitä hän teki? -Huusi. Minulle.
Katsotaan miten se kulkee käytävässä. -Se kiitää kuin lintu.
En odottanut Soamesin olevan siellä. -Mitä hän teki Jonille?
Hän järkytti Jonia. Teidän ei olisi pitänyt mennä sinne.
Onko kaikki hyvin? -Lähden takaisin Lontooseen.
Ette te halua minua tänne. -Rakastamme sinua. Tarvitsemme sinua.
Unohdetaan koko tapaus niin ehkä Jonkin unohtaa.
1920 - 11 VUOTTA MYÖHEMMIN
Varokaa. -Antakaa lantti, herra.
Oletko siellä, Fleur? -Istu sinne. lhastut varmasti.
Mitä pidät?
Kaula-aukko on syvään uurrettu. -Se on nyt muotia, sir.
"Muotia"? Onko sekin muotia että kadulla on kerjäläisiä?
Naiset ratsastavat hajareisin. -Siinä ei ole mitään väärää.
Minun mielestäni siinä on paljonkin väärää.
Herrasmiehet ratsastivat Hyde Parkissa. Ryhdikkäästi, silinterihatut päässä.
Sota muutti kaiken. -Älä nyt, isä.
Ja tuollaiset tytöt, lyhyissä hameissa kuin rahvas.
Etkö pidä tästä puvusta? Sitten en käytä sitä.
Olen huolissani sinusta. Juhlia läpi yön. Ylhäällä aamuun asti.
Pystyn pitämään huolta itsestäni. En aio tehdä mitään tyhmää.
Juhlat ovat vain leikkiä. Muodollisuus. -Mutta sinun juhlasi eivät ole.
Ne voivat jopa onnistua koska sinä järjestät ne.
Onko sinulla lounasseuraa? -Ei.
Mennään Fortnumsiin ja syödään leivokset.
Mutta mitä ne esittävät? -Cupidoa ja Psykhea tietenkin.
Kiitos, Jon.
Vospovitch on uudistaja. Hän pakeni Venäjältä 1916. - Tuo ne sisään, Jon.
Yksi, kaksi, kolme... -Varovasti!
En saa tästä palkkaa.
Vähän vasemmalle.
Täydellistä.
Tiedän että se on modernia, mutta...
Mytologian suuret rakastavaiset ja hän kuvaa heidät näin.
Ihmiset ovat kyllästyneet tunteiluun.
Rakkaus on pommitettu pirstaleiksi. Mitä se enää tarkoittaa?
Kaikkea. Se tarkoittaa yhä kaikkea.
Jolyon. -Charles.
Etkö kävele? -Liikenne vain lisääntyy.
Miten Irene voi? -Hyvin.
Entä Jon? -Koulu loppui, ei tiedä mitä tekisi.
Aivan kuten kaikki siinä iässä.
Sydämentykytystä siis. -Jos rasitan itseäni.
Missä?
Tuntuuko se nyt? -Aivan kuin sydän pomppaisi rinnasta.
Tutkitaanpa.
Hyvä että tulit käymään. Pulssi on epätasainen.
Eniten huolestuttaa verenpaineesi. -Onko se korkea?
Erittäin. Voin antaa lääkkeitä, mutta... -Mutta mitä?
Pelkään että terveytesi on vaarassa, vanha veikko.
Sinun on huolehdittava itsestäsi. Muutettava tapojasi.
Ei minkäänlaista fyysistä rasitusta.
Haluan tietenkin että käyt säännöllisesti täällä.
Ruokavalio on erittäin tärkeä. Irenen hyvä tietää tästä.
En voi kertoa hänelle. -Sinun täytyy.
Nyt pyydän vaimoani tanssimaan. - Tule, Holly.
Polveni! -Voi vanhaa miestä.
Älä nimittele vanhaksi, Holly. -Mene ympäri.
Minäkin haluan tanssia.
Sinun on näytettävä minulle. -Valmis?
Bravo! -Isä!
Älä sano että ryhdyt jazzpianistiksi. -On pahempaakin. Kuten Junen galleria.
Minkälainen se oli? -Se on tulevaisuutta, Luoja paratkoon.
Toivottavasti olit kiltti, isä. Galleria on Junelle kaikki kaikessa.
Olin rehellinen. -Olemme laatineet suunnitelman.
Aion ryhtyä maanviljelijäksi. -Taivas...
Maplen tila on lähellä omaamme. Siellä tarvitaan sadonkorjuuapua.
Pysytpähän poissa pahanteosta. -Pääsisin eroon teistä.
Mitä pikemmin, sitä parempi. Älkää lopettako tanssia.
Toivon että tarjoatte avokätisesti sillä tämä menee hyväntekeväisyyteen.
Se alkoi juuri. -Kiitos.
Numero 429. Jäljennös Degasin tytöstä hattukaupassa.
Kuka tarjoaa 20 puntaa rouva Lewishamin lahjoituksesta?
20 hattupäiseltä herralta. 25 herralta uloimmasta pöydästä.
30 puntaa? 30 puntaa tarjottu. 35? 35.
40 puntaa? 40 puntaa hattuherralta.
50 puntaa. -50 uudelta ostajalta.
Saanko muistuttaa että jokainen shillinki menee sotaleskille.
55. -55!
70. -80.
100. -Sata puntaa tarjottu.
Onko se viimeinen tarjous, sir? Sitten myyn taulun...
Myyty sadasta punnasta.
Anteeksi.
Hän näyttää tytönheilakalta. -Hän näyttää tyttäreltäni.
Upeat kasvot. Hieno Degas, vaikka onkin kopio.
Michael Mont. -Soames Forsyte.
Miksi halusitte hänet? -Hänessä on elämää.
Minulla on aito Degas jos teitä kiinnostaa nähdä.
Ja muutamia muita jotka ehkä tunnette. -Miten ystävällistä. Jotain modernia?
Ekspressionismi ei kiehdo minua. -Mutta olette keräilijä.
Meillä on nyt selvillä tämän illan tuotto. - Herra Mont?
Teidän kannattaisi käydä katsomassa Cork Streetin uutta galleriaa.
Lämpimät aplodit miehelle joka järjesti tämän kaiken.
Kapteeni Michael Mont kuului poikani päällystöön.
Hän oli paikalla kun David...kuoli.
Perheeni haluaa kiittää häntä ystävyydestä poikani kanssa.
Ja hänen myötätunnostaan meille.
Kiitos...paljon.
Kukaan ei arvaa kuka olen, isä.
Ettekö näe? Sehän on ilmiselvää.
Merkurius. Jumalten sanansaattaja.
Huikenteleva, hilpeä ja vallaton. -Hyvä, Soames.
Mennäänkö ruokasaliin? -Niin tylsiä. Mistä äiti löytää heidät?
Tuletko mukaan, Fleur, vai menetkö lastenkamariin?
Fleur.
Ystäväsi tuntuivat viihtyvän. -Haluaisin antaa Fleurille selkäsaunan.
Se oli vain leikkiä. -Hän on oikukas.
Ehkä hieman vikuroiva.
Lähdemme yhdessä Lontooseen ja käymme taidegallerioissa.
Et tajua että tuhoat hänet. Hän tarvitsee jonkun joka sanoo ei.
Voit vaikuttaa häneen jos vain haluat. Jos olisit kyllin vahva.
Uusi puku? Kallis, oletan.
Järkyttävän kallis. -Se on liian syvään uurrettu täältä.
Se on tuo. Numero 3, Mayfly Filly. -Saanko sitten ratsastaa sillä?
Et ehdi töiltäsi. Ehkä viikonloppuina.
Val! -Mitä hän täällä tekee? - Hei, isä.
Terve! Tunnethan serkkusi Georgen? -Tietenkin.
Tässä ystäväni - Prosper Profond. Hän tuli Belgiasta käymään.
Poikani Val Dartie. Tuli takaisin vierailta mailta.
Hyvää päivää.
Tässä on Jon Forsyte. -Hauska tutustua.
Jopas nyt. -Hyvä tavaton. Nuori Jon.
Kasvatatte siis hevosia, herra Dartie? -Aiotteko ostaa täältä?
Minä ostan aina. Entä te? -Jos minulla on varaa.
Numero kolme on pieni mutta hyvä. -Aivan, teen ehkä tarjouksen.
Tuskin kannattaa lounasta tuhlata. -Onko jotakin muuta sitten?
Tuletteko mukaan herra Val Dartie? Ja nuori ystävänne.
Autoni luona vartin päästä. Anteeksi.
Nähdään siis lounaalla.
Olen pahoillani. Isä touhuaa. Ei tietenkään mitään lounasta.
Hän luultavasti ilahtuisi jos menisimme.
Lisää samppanjaa, sir? -Kiitos.
Osteria...
Jon? -Pidänkö minä siitä?
Maista! Pian tulee taas sota. -Luuletteko?
Minä perustin sotatarviketehtaan 1912.
Minun piti ansaita rahaa. Luulen että se on yhä kannattavaa teollisuutta.
Taistelitteko te? -Olihan minun kokeiltava aseitani.
Malja! -Siinä sitä taas ollaan...
Valin malja. Sinä pärjäät hienosti, veikkoseni.
Sinä teit kaiken ilman kenenkään apua.
Hieno saavutus. Vaikka sinua ei näe ikinä Lontoossa.
Äitisi ilahtuisi jos pistäytyisit joskus.
Mutta olethan nyt täällä meidän vedonlyöjien kanssa.
Se on verissä. Et pääse mihinkään Dartie-verestä.
Dartie!
Hän on kriketinpelaaja. -Minusta olisi voinut tulla.
Krikettiä varten meidät on luotu. Ei enempään eikä vähempään.
Pelaatko sinä? -Katselen myös. Isän kanssa Lord'sissa.
Miten Jolyon jaksaa? Siitä on vuosia kun nähtiin. Hän taitaa vanhentua.
Ei minun silmissäni. -Hyvin sanottu.
Suokaa anteeksi.
Se toimii paremmin jos sitä katsoo tästä kulmasta.
En ole nähnyt sinua vuosiin. -Viimeksi ennen sotaa.
Luin St Johnin pojasta. Hirveää. -Meidän sukumme pääsi vähällä.
Luojan kiitos.
Ne ovat Cupido ja Psykhe. Heidän voi nähdä suutelevan.
Pikemminkin lyhtypylvään ja bussin törmäys.
Se on tulevaisuusvisio. -Oletko sijoittanut tähän?
Galleria on minun. Etkö tiennytkään? -Tuottaa varmaan tappiota.
Kuulin että keräät taidetta. Ilmeisesti et ymmärrä siitä mitään.
Sinulle se on omistamista. Myymistä ja ostamista. Niin se on aina ollut.
Soames Forsyte - suurin tavarakauppias kaikista.
Joitakin asioita ei voi ostaa. Muistatko?
Et ole vieläkään oppinut. Suo anteeksi.
Tämä on Paul Postin, äiti. Eikö olekin hyvä?
Se on mielenkiintoinen. -Tämäkin on hänen.
Isä.
Onpa tämä erikoinen galleria. -Lähdemme nyt.
Vastahan minä tulin. Kaikki on niin iloista.
En voi hyvin, Fleur.
Fleur?
Fleur!
Tomaatteja. Vai auringonlasku? -Laskeutuva lentokone ilmei...sesti.
Mennään hakemaan June. Jon?
Meidän on mentävä. Fleur!
Tunnemmeko hänet jostakin? -Tarvitsen raitista ilmaa.
Onko tämä teidän? -FF - Fleur Forsyte. Se on minun.
Forsyte? Se on minunkin nimeni. Olemme ehkä serkkuja.
Aivan, se päivä puutarhassa.
Etäisiä serkkuja ehkä. -Olen Jolyon, sir. Lyhyesti Jon.
Aivan, etäisiä. Hyvä on. Näkemiin.
Keitä he ovat? Tunnetko heidät? -En hyvin.
Ovatko he sukulaisia? -Isoisäsi ja hänen veljensä riitelivät.
Emme tunne sitä haaraa perheestä. -Sukuriita. Miten romanttista.
Ole nyt kiltti ja unohda se. -Sinä suutuit. Puhutaan myöhemmin.
Ei puhuta!
Olen sinun tyttäresi. Saan yleensä tahtoni perille.
Ellet kerro minulle, otan sen selville muulla tavalla.
Oh, 'ollywood!
Minun on saatava tavata hänet. -Hänellä on vieraita. Fleur-neiti!
Fleur-neiti. -Se on Pariisista. - Veljentyttäreni Fleur.
Enchanté, mademoiselle. Toin tädillesi tänne palan Pariisia.
Olen liian vanha pitämään tällaista. -Pariisissa kukaan ei ole liian vanha.
Jää sinäkin lounaalle. -Tulin vain pikavierailulle.
Tapasin aamulla erään henkilön. Jon Forsyten, tunnetko hänet?
Etäinen serkku.
Kuinka etäinen? -Emme pidä yhteyttä.
Hänen äitinsä on todella kaunis. -En tuntenut häntä oikeastaan.
Lounas on valmis, rouva. -Kiitos. Missä Monty on?
Etkö varmasti halua syödä? -Ei kiitos.
Jon Forsyte. Nuori... -Minun ikäiseni.
Tapasin hänet sinun Valisi kanssa. Loistokaveri.
Sittenhän sinun on pakko tuntea heidät.
Mennään syömään.
Tapasimme tänään erään henkilön. -Kenet?
Soamesin.
Hän oli tyttärensä kanssa galleriassa. -Miten? Tiesikö hän että se on Junen?
En puhunut hänen kanssaan.
Näin vain hänet. Tunsin hänen läsnäolonsa.
Kultaseni. Se oli varmaan hirvittävä kokemus sinulle.
Näin monen vuoden jälkeen saan yhä hänestä kylmiä väreitä.
En saata uskoa että menin naimisiin hänen kanssaan.
Jon tuntui pitävän tytöstä. -Hän on nuori mies.
Hän oli lumoutunut. -Jon lumoutuu tytöistä.
Hän ei tapaa tyttöä enää. Älä ole huolissasi.
Voi, isä...
Se on ihastuttava. -Hauskaa että pidät siitä.
Rakastan sitä. -Olet nyt valmis.
Onnellista syntymäpäivää. -Kiitos.
C'est superbe!
Tuleeko Val-serkku tänään? -Kyllä kai, vanhempineen. Miten niin?
Emme ole tavanneet aikoihin. -Hän oli ulkomailla.
Hän meni naimisiin isän serkun tyttären kanssa? Isä ei pidä serkusta.
Se on monimutkaista. Forsyten suvun historiaa.
Vielä yksi asia. -Pidä kiirettä, Fleur.
Mukavaa että sain kutsun. -Tulitte aikaisin.
Siellähän taulu onkin.
Hyvässä seurassa Gauguinin kanssa. Suurenmoisessa talossa.
Olitteko sodassa, herra Mont? -Olin minä.
Oliko siellä hirvittävää? -Oli todellakin.
Tylsät juhlat, eikö vain? -Ei minun horisontistani.
Aiotteko tanssia? Saanko varata paikan listaltanne?
Serkkuni Val vaimonsa Hollyn kanssa. Anteeksi.
Ensimmäinen tanssi? -Tietenkin, isä.
Kiitos että ylipuhuit Soamesin kutsumaan Valin ja Hollyn.
Se oli vähintä mitä voin tehdä.
Tässä on Prosper Profond.
Hurmaavaa.
Prosper osaa käyttäytyä. Kohteliasta pyytää emäntä tanssiin.
Olet hyvä tanssimaan, isä. Tanssisit useammin.
Hyvää syntymäpäivää. -Tuolla on Winifred-tädin ihailija.
Monsieur Profond, tässä on mieheni Soames ja tyttäreni Fleur.
Olemme tavanneet. -Aivan.
Oletteko täällä liikeasioissa? -Huvittelemassa.
Herra Profond on ansainnut osakkeilla ja sotatarvikkeilla.
Hän haluaa jakaa sitä pois.
Tarvitsen itse vain vähän. Haluan antaa sitä ystävilleni.
Anteeksi, Soames. Val ja Holly.
Hauska tavata taas. -Viehättävää.
Val. -Mukava tavata, Soames-eno.
Suokaa anteeksi.
Yrittäisit edes. Winifredin takia. -Olisivat pysyneet Etelä-Afrikassa.
Ja tuo mies... En siedä ulkomaalaisia. -Miksi sitten nait minut?
Rouva Dartie siis? Hurmaavaa! Olen lumoutunut.
Tiedätkö jotakin Jon Forsytesta? Olet viimeinen toivoni. Kaikki vaikenevat.
Hän tulee meille ensi viikolla. Hän on Hollyn velipuoli.
Minä en tiedä mitään. -Parasta olla kaivelematta sitä asiaa.
Mitä asiaa? -Olet kasvanut. Siitä on niin kauan.
Emmekö me voisi olla ystäviä? Val sanoi että voin tulla käymään.
Ehkä myöhemmin kesällä. -Ajattelin ensi viikolla.
Se on aika hankalaa.
Val ja Holly pyysivät minut käymään. -Miten mukava ajatus!
Neiti Forsyte, saanko luvan?
Anteeksi. -Anteeksi.
Mitä teemme Jonille? Aivan kuin Fleur tietäisi että hän on tulossa.
Hän kysyi suoraan. Yllätti minut. He eivät ole voineet tavata.
Miten he olisivat voineetkaan? -Hän on lumoavan kaunis.
Hyvää yötä.
Aivan ihanat juhlat. Kiitos! -Sait väriä poskillesi.
Tanssin koko illan. -Michael Montin kanssa.
Ja muiden. -Hyvää yötä, kultaseni.
Val-serkku pyysi minua vierailulle heidän luokseen.
Me emme pidä yhteyttä. -Hänellä on hevosia ja saan ratsastaa.
Vain muutamaksi päiväksi. Isä kiltti.
No, jos se pitää sinut poissa pahoilta teiltä.
Hyvät yöt. -Hyvää yötä, isä.
Täällä on yksinkertaista. Haittaako se? -Ei tietenkään.
Val ei voinut tulla sinua vastaan. Hän kouluttaa uutta hevosta.
Hänellä on varmaan paljon työtä. -Niin on.
Sinusta täällä on varmaan tylsää. -Ei toki. Tulin tutustumaan sinuun.
Oletteko te täällä kaksin? -Ketä muita täällä olisi?
Holly!
Unohdin kirjani makuuhuoneeseen.
Tässä on Jon, pikkuveljeni. - Fleur on meidän serkkumme.
Hyvää päivää.
Minulla on lounastauko. Täytyy mennä.
Mistä tulit? -Maplen tilalta.
Entä kirja? -Kirja...
Mitä sinä teet? -On niin kaunista, lähden ulos.
Mutta ethän sinä tunne näitä seutuja.
Otanko koiran mukaan? -Älä. Ei, kiitos.
Voin olla poissa koko päivän. Älä ole huolissasi.
Minne aiot mennä? -Nähdään!
Anteeksi, etsin Maplen tilaa. -Se on tuolla vasemmalla.
Sinne on vielä muutama kilometri.
Kone seis!
Tulkaa syömään!
Pahus.
Pahus sentään!
Etsin Jon Forsytea.
Ellei hän ole täällä niin...
Mene nyt. -No, mene tervehtimään, Jon.
Päivää. -Toin voileipiä, mutta sinulla on...
Kiitos, taidan jättää nyt väliin.
Ne likaantuivat matkalla tänne. Kuten uudet kauniit kenkänikin.
Se vaikutti mukavalta mutta matka oli pitkä ja unohdin ottaa juotavaa.
Minusta on hauska että tulit.
Miksi ryvetän aina itseni kuraan kun tulen sinun lähellesikään?
Kiitos.
Enkö ollutkin ovela kun löysin sinut? Siitä asti kun tapasimme Hesterillä -
olen ihmetellyt kuka hän oli ja miksi kaikki ovat niin vihaisia.
Galleriassa oli todella noloa. Isäni oli vähällä pyörtyä.
Sain syyn selville. Perheidemme välillä on sukuriita.
Siksi teeskentelin eilen että emme ole tavanneet ennen.
Oletko hyvä valehtelemaan? -En erityisemmin.
He eivät halua että olemme ystäviä joten jos me haluamme olla...
Mehän haluamme.
Sitten se on pidettävä salassa.
Puhutaan siitä kotimatkalla. Tiedän oikotien. Sanoin että saatan sinut.
Aiotko maanviljelijäksi? -Ehkä.
Pidän työstä ja ihmisistä.
Maanviljely ei tietysti ole kovin hohdokasta mutta en välitä siitä.
Haista tätä.
Jon, Jon, maalaispoika on, porsaan vei tuo onneton
Valin tila on kukkulan takana. -Jatkan yksin. Meitä ei saa nähdä.
Tuo on älytöntä. -Et tunne isääni.
Meiltä ainokaisilta odotetaan paljon.
Äitini ei ikinä estäisi minua tulemasta onnelliseksi. Isäsi lienee samanlainen.
Mitä sinä teet? -Tulen sinun kanssasi.
Odota että minäkin ehdin.
Onko tämä viisasta?
Vanhemmat pojat koulussa puhuivat kaikesta mitä tekisivät.
Tytöistä joita he tapaisivat. Sitten he värväytyivät armeijaan.
Se on hirvittävää. -He kuolivat niin nuorena.
Haluan kokeilla kaikkea. Elää ikuisesti.
Rakastaa kaikkiako? -Sitä en kerro.
Jää vielä tänne.
Hyvä on, minä jään.
Fleurin piti olla siellä viikonloppu. On mennyt viisi päivää. Mitä hän tekee?
Ratsastaa, käy kävelyllä. Siellä on oikein viihtyisää.
Ja Annette haluaa olla Lontoossa. Käy ostoksilla ja tapaa ystäviä.
Olisi mukava syödä päivällistä yhdessä mutta aion lähteä ulos.
Minne? -Teatteriin.
Jaksaako Dartie keskittyä niin kauan? -Mihin minä keskityn?
En lähdekään Montyn kanssa vaan Prosperin.
Voisit viedä Soamesin klubille. -Minä tapaan Georgen.
Näytelmän The Country Wife uusintaensi-ilta.
Kuulostaa tylsältä. -Rietasta. Annette ei saanut nähdä sitä.
Niinkö? Mistä se kertoo? -Uskottomuudesta.
Täydellistä! Kuten aina.
Tuletteko mukaan? Loistava näytelmä. -En minä.
Herra Forsyte? -Säädytöntä sontaa. Ei.
Sitten lähdemme joskus toiste. Minäkään en voi tulla.
Todella ikävää. -Pieni liikeasia vain.
En haluaisi, mutta...
Minä korvaan sen sinulle.
Jos te sallitte. -Tietenkin.
Ehkä lounas huomenna?
Se olisi mukavaa.
A bientôt.
Mitä ihmettä se mies tekee? -Onko sillä väliä?
Hän viihdyttää minua. Jos aiot syödä täällä, en halua kuulla enää sanaakaan.
Missä tutustuit Profondiin? -Sinun kauttasi, veikkoseni.
Ei, sinä esittelit hänet minulle. -En todellakaan. No, ei sillä väliä.
Hän on hyvä seuramies ja avokätinen. -Klubin jäsen. Nimi oli listalla.
Kuka häntä mahtoi ehdottaa?
Olitko se sinä? -Miksi ei?
Sääntöjen mukaan suositellun henkilön sukupuu on tiedettävä.
Ajat muuttuvat. Rappio alkoi kun sinut päästettiin tänne.
En ole koskaan ollut tuollainen. -Raha ratkaisee.
Se tekee kolmekymmentä.
Oletko allapäin vaimosi takia? -En, Freddie vain huvittelee.
Herrasmiessopimus - hän maksaa velkasi, sinä jätät makuuhuoneen oven auki.
Hän on serkkusi. Vähän kunnioitusta.
Yleinen tapa mantereella. Kaikki on täysin avointa.
Aateliset loikkivat sängystä toiseen. Kutsummekin heitä sammakoiksi.
Hyvänen aika!
"Sammakoita". totisesti.
Päivää. Olen menossa Lontooseen.
En vieläkään tajua että olet täällä ja voit tulla käymään...
Mitä Jonille kuuluu? -Hän on elonkorjuussa.
Ja lukee runoja öisin. Käyn hakemassa teetä.
Hän kaipaa Jonia.
Fleur Forsyte on meillä. Hän kutsui itse itsensä tahtomattani.
Entä Jon? -Yritimme pitää heidät erillään...
Ovatko he tavanneet ennen? -Junen taidegalleriassa.
Luulen että he pitävät toisistaan. Todella paljon.
Viimeinen asia mitä saisi tapahtua.
Ehkä se on vain hyvä. He voivat tuoda suvun taas yhteen.
Voitko hyvin, isä? -Tämä tuli pahaan aikaan.
Et saa kertoa Irenelle. -En, jos et halua. Olen pahoillani.
Minkälainen hän on? -Aika vaativainen luonne.
Näin hänen suutelevan Jonia. -Ei sanaakaan.
Tässä.
Kirjoitit että asia on kiireinen.
Vakuutan etten olisi täällä ellei se olisi äärimmäisen tärkeää.
No niin, jos kirje ei riittänyt... -Pidä tyttäresi erossa pojastani!
Tiedät kai että he ovat parhaillaan yhdessä.
Siitä en tiennyt mitään. -Poikani asuu Valin ja Hollyn luona.
Tyttäresi juonitteli itsensä sinne. -Val ja vaimo kutsuivat Fleurin.
Fleur tuppautui sinne. Hän on kuten sinäkin, näkee jotakin ja haluaa sen.
Mitä haluat minun tekevän? -Katso ettei se toistu.
Teenkö siitä lopun? -Ehdottomasti.
Tulet tänne poikasi tietämättä, ja pyydät minua lopettamaan sen?
Kaikista ihmisistä juuri sinä?
Mies joka luennoi minulle onnellisuuden tärkeydestä. Joka jätti oman perheensä.
Joka varasti toisen miehen vaimon rakkauden nimissä?
Jon ja tyttäresi eivät ole rakastuneita. -Oletko kysynyt heiltä?
Suhde on minunkin mielestäni vastenmielinen.
Sinun poikasi minun tyttäreni kanssa.
Teemme kaikkemme sen lopettamiseksi. Mutta minun ei tarvitse hurskastella.
Hyvää iltaa, sir.